Nu, nu este apa, tata.
S-a terminat, inca de dimineata.
Vroiam sa ma spal si eu pe maini...
...s-a dus toata.
Inca e calda?
Am prins o raceala azi dimineata...
Trebuie sa fi fost umezeala de pe barca.
Nu trebuie decat sa-mi pun piciorul pe barca aia--
Poate ca sunt alergic.
Chiar daca barca nu se misca, ma prinde umezeala.
Nu stiu cum poti sta toata noaptea...
fara sa prinzi nimic.
Cand m-am trezit--
Am primit o carte postala din America, tata...
de la Gaetano si Alfredo.
Asta-i America asa arata...
si asta-i o masina americana.
Ei spun ca vor cumpara si ei una.
Scrie aici: ''Cumparam una.''
Cred insa ca glumesc...
Pentru ca trebuie sa coste o gramada de bani.
Dar spun ca e o tara bogata...
se gaseste de lucru, o tara...
si noi tot aici suntem...
fara apa...
in timp ce ei...
Las-o balta, nu conteaza.
Asculta, Mario, nu ti-a placut niciodata sa pescuiesti.
Ma ia cu rece.
Du-te in America sau Japonia daca vrei...
dar gaseste-ti de lucru.
Nu mai esti copil.
''Poetul, Pablo Neruda, in Roma.''
Gara centrala.
Un grup galagios a deranjat calatorii...
de pe peroanele garii.
Acesti protestatari...
nu sunt betivani...
sau obisnuitele capete infierbantate care protesteaza ca sa se distreze.
Sunt un grup de intelectuali, scriitori si jurnalisti.
De ce s-au adunat strigand...
deranjand politia si Carabinierii?
Misterul se dezvaluie cand soseste trenul.
Pablo Neruda coboara in statia din Rome...
poetul Chilean cunoscut in lume pentru versurile sale...
si opiniile sale comuniste care i-au creat deseori necazuri...
si pentru care a fost exilat.
Poetul pare a fi foarte iubit in Italia...
si, judecand dupa imbratisarea entuziasta a prietenei sale...
nu numai pentru calitatile sale morale.
Femeile sunt nebune dupe versurile sale...
probabil pentru ca Neruda scrie poeme de dragoste...
un subiect care are succes la sensibilitatea feminina.
Dar sa ne intoarcem la multimea noastra zgomotoasa.
Ministerul de Interne a acceptat protestul lor...
suspendand masurile luate impotriva lui Neruda...
de guvernul chilian.
Poetul va ramane in Italia...
pe o minunata insula.
Nu va putea pleca fara aprobarea politiei...
dar frumusetea insulei ii va face exilul mai suportabil.
Hey! Ala sunt eu! Ala sunt eu!
Poetul va avea amintiri fericite despre Italia si guvernul ei...
Va fi gazduit intr-un loc care ii va aduce aminte de casa.
Aceasta vila cocheta inconjurata de natura...
Il va face cu siguranta sa se simta acasa.
''Se cauta temporar: postas cu bicicleta''
Condoleantele mele, Donna Rosa
Multumesc, Multumesc Mr. Di Cosimo
Aveam nevoie de un asemenea om in sat.
Va fi regretat.
Au ajuns sa trimita comunisti aici...
Asa-i viata, Mr. Di Cosimo...
...Tu, Anita Scotto, esti expeditoarea.
Si aici e numele fiului tau, intelegi?
Am venit pentru slujba.
Bine, asteapta. ...Si ata-i orasul.
Asta-i tot.
Ii trimiti capere?
Va fi incantat.
Esti analfabet?
Nu, pot sa citesc si sa scriu.
Nu foarte repede, dar...
Sezi.
Am nevoie de cineva sa duca posta la Cala di Sotto.
Minunat. Acolo locuiesc.
Nu e decat o singura adresa.
Numai una?
Toti ceilalti de-acolo sunt analfabeti.
Eu nu sunt analfabet si totusi...
Ei bine, atunci.
E numai posta pentru signor Pablo Neruda.
Pablo Neruda. Pablo Neruda, poetul iubit de femei?
Pablo Neruda poetul iubit de popor!
De popor si de femei. Am auzit la stiri.
In regula, dar in primul rand e iubit de popor. E comunist.
Bine?
Bine. Poetul a primit un munte de scrisori in ultimele 2 zile.
Sa duci sacul asta e ca si cum ai cara un elefant.
Astept aici.
Ma intorc imediat.
Asculta,
salariul e mizerabil, stii asta.
Postasii mai primesc bacsisuri.
Dar cu o singura casa...
cel mult iti va plati cat sa mergi la film odata pe saptamana.
- E bine. - Oricum, ti se potriveste.
Bine atunci. Numele meu e Giorgio.
Sunt seful tau,si ar trebui sa-mi spui 'domnule'.
Dar nu te oblig, fiindca si eu sunt comunist.
Si tine minte...
poetul...
e o personalitate importanta si e bun la suflet.
Merita respect.
Ii dai bun ziua, ii multumesti.
Daca-ti da bacsis, ii multumesti din nou.
- Bine? - Da, bine.
Asta-i sapca ta.
Asta-i sacul.
Azi e 15 ale lunii. Primul salariu il iei pe 27.
Oh, si inca ceva...
Astea-s cheile.
Deschizi dimineata si inchizi seara.
- Bine? - Bine.
Cand incepi?
Luni dimineata. 6:45, deschid obloanele.
Publicul vine mai tarziu.
Esti deja in uniforma?
Nu, port doar sapca.
In felul asta isi ia forma mai usor...
sau ma va durea capul de la purtatul ei toata ziua.
Seful mi-a spus ca asta-i o smecherie a postasilor.
O smecherie de-a noastra.
Buna dimineata.
Buna dimineata. Posta dvs...
- Amor? - Da?
- Este ceva acolo si pentru mine?
- Nu, nu e nimic pentru tine.
- Multumesc. - Multumesc.
Alta de la o femeie.
Femeie.
Maria Conchita, femeie.
Angela, femeie.
Jean Marie... Jean Marie, este barbat sau femeie?
Femeie.
Femeie, Stiam eu!
Si asta la fel.
Pana si femeile sunt interesate de politica in Chile!
Stiu, dar chiar toate...Cum asta? ...Femeie.
Asculta...
dar cum este...
Don Pablo?
E normal?
Ca persoana, ca...
Normal. Desigur, Vorbeste altfel.
Poti sa-ti dai seama imediat...
Stii cum ii spune neveste-sii? ''Amor''!
Chiar daca el e departe...
se adreseaza unul altuia cu ''amor.''
- Zau? - El este un poet.
Asa poti sa-ti dai seama.
Femeie.
Buna dimineata.
Multumesc.
Multumesc. Scuze...
daca aveti nevoie de ceva...
lapte, paine, eu pot...
Nu, multumesc.
Matilda merge la cumparaturi zilnic.
Daca vreodata nu vrea sa mearga, pot sa merg eu.
Nu avem nevoie de nimic. Oricum, multumesc.
De fapt, am spus: "Daca se-ntampla..."
O zi buna.
...Ei bine, inteleg, pentru ca...
Daca esti in fata lui, te simti putin intimidat.
Apoi devii prietenul lui.
Suntem prieteni? Nu...
Dar pot spune ca e normal, face glume, e simpatic...
Nu se ocupa numai cu scrisul poeziilor.
Cartea a venit din Napoli.
Si tine minte, Mario...
nu trebuie sa-l deranjezi cu o multime de intrbari.
E interzis sa enervezi clientii cu ciudatenii.
Stiu, stiu N-o sa-l enervez.
Il rog numai sa semneze cartea asta, atat.
Si cand iau salariul, ma duc la Napoli...
si le arat la toate fetele...
ca sunt prietenul lui Neruda, poetul iubirii!
Poetul poporului!
...al poporului...
Bine, dar trebuie sa gasesti momentul ideal, fi politicos,
Fiindca daca se gandeste la un poem... unul politic, poate,
si tu il deranjezi,
poate uita poemul si asta ar fi un dezastru mondial.
Nu, nu, nu... Nu-s asa de prost, pot sa-mi dau seama cand se gandeste...
Si n-o sa ma duc acolo numai pentru semnatura..
M-am uitat peste poeziile alea,
Asa ca daca ma intreaba despre ele,
poate ca pot sa-i raspund, cine stie...
...ca sa zic asa.
Scuzati-ma, ati putea sa o semnati?
Va rog, ati putea sa o semnati?
Ati putea numai pentru mine, maestre?
Numele meu este Mario Ruoppolo.
Multumesc.
- Si posta mea?
- Nu aveti astazi.
Haide, Mario, ar trebui sa fi bucuros.
Bucuros?
Giorgio, i-am spus clar, Mario Ruoppolo.
''Cu consideratie, Pablo Neruda.''
Nu inseamna nimic.
Crezi ca ar putea sa taie asta si sa scrie ceva mai ca lumea...
sa se vada ca e pentru mine, ca suntem prieteni?
Crezi ca ar taia-o pentru ca tie nu-ti place...
si ar scrie altceva?
Poate ca a facut-o intentionat pentru ca l-ai deranjat.
Nu, l-am rugat. Se holba la munte.
- Exact, vezi? - Nu, stiu ca muntele...
dar tinea o ceapa in mana.
Deci crezi ca un poet nu gandeste cand tine o ceapa, eh?
Cand ar trebui sa-l intreb...
daca nu-l pot intreba cand cojeste o ceapa?
Mario, e un om ocupat. Nu poate alerga dupa oameni ca sa-i faca fericiti.
Da, dar e un comunist.
Si ce-i cu asta?
Nu spuneai tu ca comunisti iubesc oamenii?
Mario, nu ma enerva!
Deci...
Am cumparat un exemplar.
Cand ai ocazia...
Cu politete maxima...
intreaba-l, daca ar semna-o pentru mine.
S-o semneze?
Ia-o pe asta atunci. ''Cu consideratie, Pablo Neruda.''
Nu, asta-i a ta. A semnat-o pentru tine.
- M-ar bucura sa o ai tu. - Nu!
Vreau sa-i spui asa:
"Telegrafistul sef Comrade Giorgio Serafini
Va roaga frumos, daca puteti,
sa o semnati".
Dar trebuie sa astept momentul potrivit, cand nu se gandeste,
cand nu cojeste ceapa...
Pot sa astept, dar poate lua luni de zile...
Nu stiu cand va fi posibil.
- Nu o vrei pe a mea? - Ti-am spus ca nu!
Atunci asteapta...
Domnule Di Cosimo, sa golesc toata apa?
- Toata, toata. - Bine.
'Neata.
Buna dimineata.
Domnul Di Cosimo...
Cum pot sa va multumesc? Coroana dvs afost cea mai frumoasa.
Nimic, Donna Rosa. Voteaza nimai si adu-i si pe altii la vot.
Nu uita sa-ti folosesti stiloul ala mititel
Si sa speram ca si unii dintre clienti vor face la fel.
...intrasem la croitorie si filmele...
...toate mototolite...
impenetrabile, ca puful de leba...
navigand pe o apa de origini si cenusa.
Mirosul frizeriei ma face sa plang...
Sunt obosit de a mai fi un om...''
Posta.
Multumesc.
Carei-i problema?
Don Pablo?
Stai teapan ca un par!
Intepat ca o sulita?
Nu, imobil ca o tura pe tabla de sah.
Mai nemiscat decat o pisica de portelan.
'Ode elementare' nu este singura carte pe care am scris-o.
Am scris altele mai bune.
E nedrept din partea ta sa ma iei cu similitudini si metafore.
Don Pablo?
Metafore.
Ce-s alea?
Metafore?
Metaforele sunt... Cum sa-ti explic?
Cand vorbesti despre ceva, comparand cu altceva.
E ceva...
ce se foloseste in poezie?
Da, si acolo.
De exemplu?
De exemplu...
Cand zici, ''cerul plange,'' ce-nseamna asta?
Ca ploua.
Da, foarte bine.
- Asta-i o metafora. - Atunci e usor!
De ce are un nume asa de complicat?
Oamenii n-au legatura cu simplitatea sau complexitatea lucrurilor.
Scuzati-ma, Don Pablo, spun si-apoi plec.
Am citit ceva irei:
''Parfumul frizeriei ma face sa plang.''
Este si asta o metafora?
Nu...
nu chiar.
Mi-a placut si cand scriati...
Cand ati scris:
''Am obosit sa mai fiu un om.''
Asta mi s-a intamplat si mie...
dar n-am stiut niciodata sa o spun.
Chiar mi-a placut cand am citit-o.
De ce ''Parfumul frizeriei ma face sa plang''?
Vezi tu, Mario...
Nu-ti pot spune...in alte cuvinte decat acelea pe care le-am folosit.
Cand o explici, poezia devine banala.
Mai buna decat o explicatie...
este experienta sentimentelor pe care poezia le poate releva...
unei naturi destul de deschise sa le inteleaga.
Vrei sa deschizi asta, te rog?
- Cine, eu? - Da.
- Sa o deschid? - Da!
Am mainile murdare.
E scrisa in... ...E straina.
E mai importanta decat celelalte?
Da, e din Suedia.
Ce-i asa de special in Suedia?
Premiul Nobelpentru literatura.
Un premiu, deci?
Daca mi-l dau, nu-l voi refuza.
De ce?
Cati bani face?
171,135 coroane suedeze.
N-am idee, asta e mult?
O gramada!
Atunci o sa-l primiti.
Sunt candidati cu sanse mai mari anul asta.
De ce?
Fiindca au scris lucrari importante.
Nu... il veti primi, sunt sigur.
Multumesc.
Sa le deschid si pe celelalte?
Nu, le citesc mai tarziu.
Sunt scrisori de dragoste?
Ce intrebare! N-o lasa pe Matilde sa te auda.
Imi pare rau, Don Pablo. Vroiam sa zic...
As vrea sa fiu si eu un poet.
Nu, e mai original sa fi postas.
Mergi mult si nu te ingrasi.
Noi poetii, suntem cu totii grasi.
Da, dar...
Cu poezia...
As face ca femeile sa ma iubeasca.
Cum..
Cum se devine poet?
Incearca sa te plimbi incet de-a lungul tarmilui...
si uita-te in jur.
Si vor veni la mine, metaforele?
Cu siguranta.
Oh, mi-ar place asta, ar fi frumos...
As putea spune orice vreau...
Dar si daca nu esti poet poti spune ce vrei...
Da, dar nu atat de bine ca...
E mult mai bine sa spui ceva de ce esti convins, intr-un mod simplu
decat sa fi poet si sa spui ceea ce altii vor sa spui.
Don Pablo?
Vorbim despre asta altadata.
Altadata...
Oh, nu vroiam sa spun acum...
La revedere Don Pablo.
Don Pablo?
Mario, poti sa trimiti pe cineva sa verifice problema asta cu apa?
Aveti apa?
Nu, asta-i problema.
Nu este o problema!
De ce? E normal?
E normal.
S-a terminat apa...
din cisterna.
Folositi multa apa?
Nu, doar cat imi trebuie.
Atunci e cam mult...
Pentru ca...
se termina deodata pentru ca vaporul care aduce apa...
vine doar odata pe luna, asa ca apa se consuma.
Avem...Ei spun ca avem apa sa ne ajunga...
veacuri intregi.
''Aveti apa de ajuns.'' Dar...
Si voi nu protestati?
Ce sa zicem?
Taica-meu tot injura...
dar... numai pentru el.
Mario, sunt oameni care, cu multa vointa, pot sa rezolve lucrurile.
E pacat.
Locul asta e atat de frumos!
Credeti?
Da. Sezi.
Aici pe insula, marea...
e atat de mare.
Se mai revarsa uneori.
Spune da, apoi nu...
apoi nu.
In albastru, in spuma, in ritm...
spune no, apoi nu.
Nu poate sta linistita. "Numele meu e mare", repeta ea...
lovind stanca fara sa o convinga.
Apoi cu sapte limbi verzi cu sapte limbi verzi de tigrii...
cu sapte limbi verzi de caini din sapte mari verzi...
o atinge, o saruta, o uda...
si o loveste, repetandu-si mereu numele.
Ei bine?
Ce crezi?
E ciudat.
Cum adica, ciudat?
- Esti un critic sever. - Nu, nu poemul dvs.
Ciudat...
cum ma simteam cand vorbeati.
Cum a fost?
Nu stiu.
Cuvintele veneau si plecau.
- Ca marea? - Exact.
- Ca marea. - Vezi, asta-i ritmul.
- Am avut rau de mare, de fapt. - Rau de mare...
Pentru ca...
Nu pot sa explic. De parca...
o barca se clatina in jurul cuvintelor.
Ca o barca ce se clatina in jurul cuvintelor mele?
Stii ce-ai facut, Mario?
- Nu, ce? - Ai inventat o metafora.
- Da, da! - Chiar?
Dar nu se pune fiindca n-am vrut.
Sa ai intentia, nu e important.
Imaginile rasar spontan.
Vreti sa spuneti ca...
de exemplu, nu stiu daca ma urmariti...
ca intreaga lume...
intreaga lume, cu marea, cu cerul...
cu ploaia, cu norii...
Acum poti sa spui etc. etc.
Etc. etc.
Intreaga lume este o metafora pentru altceva?
- Vorbesc prostii. - Nu, deloc.
Deloc.
Ati facut o figura ciudata.
Mario, hai sa facem un pact.
Am sa fac o baie buna...
ma voi gandi la intrebarea ta.
Si maine iti dau un raspuns.
- Adevarat? - Da, adevarat.
Don Pablo, buna dimineata.
Trebuie sa va vorbesc.
Trebuie sa fie important. Gafai ca un cal.
E foarte important.
- M-am indragostit. - Nu-i grav. Exista remedii.
Nu, nu remedii! Nu vreau remedii. Vreau sa raman bolnav.
Iubesc, iubesc cu adevarat.
De cine te-ai indragostit?
O cheama Beatrice.
Oh, Dante.
Don Pablo?
Dante Alighieri.
S-a indragostit de o Beatrice.
Beatrice-le au inspirat dragoste neinfranata, Mario
Ce faci?
Imi notez numele lui Dante.
Dante stiu, dar Alighieri--
- Are un ''h'' in el? - Stai, il scriu eu pentru tine.
Multumesc.
Sunt indragostit nebuneste.
Mi-ai spus deja, dar ce pot face eu in legatura cu asta?
Nu stiu, daca ma puteti ajuta...
Dar sunt un om in varsta.
Nu stiu, pentru ca...
De-odata, mi-a aparut in fata ochilor.
Am privit-o, dar n-am putut scoate un cuvant.
Cum, nu i-ai spus nimic?
Nu prea.
- Am privit-o si m-am indragostit. - Chiar asa? Intr-o clipa?
Nu, m-am uitat la ea vreo 10 minute.
Si ea?
Ea a spus...
Care-i chestia, n-ai mai vazut o femeie?
Cum te numesti?
Beatrice Russo.
Si tu?
Nu stiam ce sa-i spun.
Nimic?
- N-ai scos un cuvant? - Nu chiar nimic.
I-am spus 5 cuvinte.
Care anume?
I-am spus, ''Cum te numesti?''
- Si ea? - Si ea: ''Beatrice Russo.''
''Cum te numesti?'' are 3 cuvinte. si celelalte 2?
Am repetat Beatrice Russo.
Don PabIo, daca...
Nu vreau sa va necajesc, dar...
puteti sa-mi scrieti un poem pentru Beatrice?
Nici n-o cunosc macar!
Un poet trebuie sa cunoasca obiectul inspiratiei sale!
Nu pot sa scot ceva din nimic.
Am bila asta pe care...
Beatrice si-a bagat-o in gura. A atins-o.
Si ce-i cu asta?
Poate va ajuta la ceva.
Uite, poet...
daca faceti asa o trgedie pentru un poem...
nu veti primi niciodata premiul ala Nobel!
Mario, ciupeste-ma si trzeste-ma din cosmarul asta!
Si eu ce sa fac?
Nimeni nu ma poate ajuta. Sunt numai pescari aici!
Ce-ar trebui sa fac?
Pescarii se indragostesc si ei!
Pot sa vorbeasca cu fetele pe care le iubesc...
sa le faca sa se indragosteasca si ele, si sa se insoare cu ele.
- Taica-tau ce face? - E pescar.
Natural!
Trebuie sa fi vorbit cu mama ta ca s-o ia de nevasta.
Nu cred. Nu prea vorbeste multa.
Ei hai, da-mi corespondenta.
Multumesc, dar nu-mi trebuie.
- Vrei altceva? - Nu, multumesc.
Beatrice, zambetul tau zburda ca un fluture.
Ai cazut din pat azi dimineata?
Am venit devreme fiindca...
Am vazut asta. Pare ceva important.
Ai dreptate, este important.
Atunci...
ar mai fi ceva...
vroiam sa v-o dau mai demult dar am tot uitat.
- O pun aici. La revedere. - Stai un pic.
Si eu am ceva pentru tine.
Aici.
Te-ar putea ajuta cu metaforele.
E un radio?
Nu, dar seamana cu un radio.
Vorbesti aici...
si asta repeta ce ai spus.
Vorbesti in asta si repeta ce spui?
Da.
- De cate ori? - De cate ori vrei tu.
Dar nu trebuie sa exagerezi.
Chiar si cea mai sublima idee suna prost daca o auzi prea des.
Asculta.
Vesti bune?
Cand am fost Senator al Republicii...
am fost sa vizitez Pampa...
o regiune unde ploua numai odata la 50 de ani...
unde viata este inimaginabil de grea.
Am vrut sa-i cunosc pe oamenii care m-au votat.
Intr-o zi...
la Lota, era un om care iesise dintr-o mina de carbuni.
Era acoperit de praf de carbune si sudoare...
fata lui...
contorsionata de greutati...
ochii rosii din cauza prafului.
Mi-a intins mana lui uscata si mi-a spus:
''Oriunde te duci...
vorbeste de aceasta suferinta.
Vorbeste despre fratele tau care traieste in subteran...
in iad.''
Am simtit ca trebuia sa scriu ceva sa ajut omul in lupta lui...
sa scriu un poem al asupritilor.
Asa s-a nascut ''Canto General''.
Acum, tovarasii mei...
imi spun ca au reusit sa o publice in secret in Chile...
si ca se vinde ca painea calda.
Asta ma face foarte fericit.
Le-am spus ca sunt aici cu un prieten care vrea sa ii salute.
Si le-am spus ceva frumos despre aceasta tara frumoasa care ma gazduieste.
Da.
- Buna dimineata. - Nu, acolo.
Buna dimineata...
Ceva frumos despre insula?
Da, una din minunile isulei voastre.
Beatrice Russo.
- Da, foarte bine - Bine.
Acum hai sa mergem la han...
si sa o intalnim pe aceasta celebra Beatrice Russo.
Glumiti?
Nu, serios.
Hai s-o vedem pe prietena asta a ta.
Oh!
Pablo Neruda si Mario Ruoppolo la han. Va lesina!
Ei? Ce mai e acum?
Don Pablo, cand ma casatoresc cu Beatrice Russo...
vreti sa-mi fiti nas?
Asculta...
hai intai sa bem ceva, apoi vom decide.
Gennarino, asteapta! Vin si eu!
Domenico, vino incoa' ca te pocnesc daca nu!
Uite cine-i aici. Neruda!
- Buna dimineata. - Buna dimineata.
Ce sa fie?
Un pahar cu vin rosu, va rog.
Si regele pinball-ului?
- Nu vrei si tu vin rosu? - Vin rosu, da.
Doua pahare cu vin rosu si un creion.
Asta-i pentru nepoata ta.
Da-mi carnetelul.
Carnetelul? De ce?
Multumesc.
Multumesc
Un moment.
''Pentru Mario, prietenul meu si tovaras - Pablo Neruda''
Uite aici.
Tu ai deja poezia ta.
Daca vrei sa o scri, iata-ti carnetelul.
Multumesc.
Beatrice?
Ce-i?
Du-te acasa. E ora inchiderii!
Nu trebuie sa platesti sticla, dar du-te acasa. Inchidem.
- Hei, ce faci? - Ma gandesc.
Cu fereastra deschisa?
Da, cu fereastra deschisa.
Fi sincera cu mine. Ce ti-a spus?
Metafore.
Metafore?
N-am mai auzit asa cuvinte mari de la tine.
Ce metafore ti-a facut?
Facut? Le-a spus!
Mi-a spus ca zambetul meu zburda pe fata mea ca un fluture.
- Si apoi? - Am ras cand a spus asta.
Rasul tau e un trandafir...
o lancie dezgropata, apa spumegand.
Zambetul tau e un val argintiu.
Si tu ce ai facut?
Am tacut.
Si el?
- Ce sa mai zica? - Nu, ce a facut?
Postasul tau, pe langa gura, mai are si doua maini!
Nu m-a atins.
Zicea ca e fericit sa fie alaturi de o femeie tanara si pura.
Ca si cum ar fi pe tarmul unui ocean alb.
Mi-a placut...
Imi place cand esti tacuta...
pentru ca este ca si cum ai fi absenta.
Si tu?
Si el?
M-a privit si el apoi a incetat sa se mai uite in ochii mei...
si a inceput sa-mi priveasca parul...
fara vreun cuvant, ca si cum s-ar fi gandit.
Destul, copila!
Cand un barbat incepe sa te atinga cu cuvintele...
mainile lui nu sunt departe.
Nu e nimic rau cu cuvintele.
Cuvintele sunt lucrurile cele mai rele posibile.
Prefer un betivan care te pisca de fund la bar...
unuia care spune, ''Zambetul tau zboara ca un fluture''!
''zburda'' ca un fluture!
Tot aia e!
Uita-te la tine!
Daca pocneste din degete, esti deja pe spate.
Gresesti. E un tip decent.
Cand ajungi in pat, nu mai e nici o diferenta...
intre un poet, un popa sau chiar un communist!
''Goala...
esti atat de simpla ca una din mainile tale...
fina, terresta, mica...
rotunda, transparenta.
Ai linii de luna, forme de mar.
Goala, esti subtire ca faina.
Goala, esti albastra ca o noapte cubaneza.
Sunt vinuri si stele in parul tau.
Goala, esti enorma si galbena... ca o vara intr-o biserica aurita.''
Buna dimineata, parinte.
Am gasit asta in sutienul ei.
Vreau sa o citesti pentru mine.
Haide!
Nu o mai las afara din casa deocamdata.
Ei?
E un poem.
Citeste-mi-l!
''Goala...
Madonna!
Cum sunt plasele? Mario, am nevoie de un adjectiv.
Plase..Ce plase? De pescuit?
DA.
Triste.
Bine?
A venit o doamna,
Cred ca e patroana de la han, Donna Rosa.
- Buna dimineata, signora. - Buna dimineata.
- Ati dori... - Da.
Va rog, stati jos.
Nu. Ce vreau sa spun este prea serios ca sa sed.
Despre ce este vorba?
De mai bine de o luna...
Mario Ruoppolo isi pierde vremea in hanul meu...
si imi seduce nepoata.
- Ce i-a spus? - Metafore.
Ei si?
Ei si?...O fierbe ca intr-un cuptor cu metaforele lui!
Un barbat al carui singur capital sunt ciupercile dintre degete!
Dar daca picioarele ii sunt pline de fungi, gura ii este plina de vraji.
A inceput destul de inocent: ''Zambetul ei e ca un fluture.''
Dar acum a ajuns sa-i spuna ca sanii ei sunt ca un foc cu doua flacari.
Dar credeti ca...
imaginile acestea sunt numai fantezia lui, sau...
Da, cred ca si-a pus mainile pe ea.
Cititi asta. Era in sutienul ei.
''Goala...
Frumoasa ca...
Goala, esti atat de delicata ca noptile pe insula...
si stele-n parul tau...''
E minunat!
Deci mi-a vazut nepoata goala!
Nu, signora Rosa!
Nimic din acest poem nu ne poate face sa credem asta.
Poemul spune adevarul.
Nepoat-mea dezbracata arata exact asa cum o descie poemul.
Asa ca faceti-mi placerea de a-i spune lui Mario Ruoppolo...
care a invatat multe de la dvs...
ca nu mai are voie sa o vada niciodata pe nepoata mea.
Si sa-i spuneti ca daca nu face asa, il impusc.
- E clar? - Da.
Buna ziua.
Esti palid ca un sac de faina.
Poate pe dinafara, dar inauntru sun rosu.
No-o sa te salvezi de furia vaduveicu adjective.
Daca-mi face ceva, merge la inchisoare.
Va iesi in cateva ore.
Va spune ca a actionat in autoaparare.
Va spune ca ai amenintat virginitatea nepoatei:
cu o metafora suierand ca un pumnal...
ascutit ca un colt, sfasiat ca un hymen.
Poezia isi va fi lasat amprenta atatatorei ei salive pe sfarcurile virginale.
Poetul Francois Villon a fost spanzurat pentru mai putin decat atat...
si sangele i-a tasnit din gat ca trndafirii.
Nu-mi pasa. Poate sa faca ce vrea. Sunt pregatit.
Bine baiete! Pacat ca nu avem...
un trio de ghitaristi cu noi... cuccuruccuccu...
Dragul meu poet si camarad...
m-ai bagat in rahatul asta, trebuie sa ma scoti din el.
Mi-ai dat carti sa citesc...
m-ai invatat sa-mi folosesc limba si pentru altceva decat linsul timbrelor.
E vina ta ca m-am indragostit.
Nu, asta n-are nici o legatura cu mine.
Ti-am dat carti...
dar nu ti-am dat voie sa-mi furi poeziile.
Daca cred ca i-ai dat lui Beatrice poezia mea pentru Matlide...
Poezia nu apartine celor ce o scriu ci acelora care au nevoie de ea.
Pretuiesc enorm acest sentiment democratic.
Acum, du-te acasa si culca-te.
Ai niste cearcane cat niste farfurii.
Mario...
ca sef al tau, iti ordon sa duci posta nedistribuita inca.
Da, da, da.
Dar tot bocesti dupa fata aia.
Beatrice e draguta acum...
dar in 50 de ani va fi nasoala ca toate celelalte.
Nu, Beatrice nu va fi niciodata urata.
Heh... In taina, inauntrul meu
pastrez splendoarea ochilor tai...
ferice Beatrice.
Ce are Beatrice de-a face cu asta?
E o poezie.
Oh, Dante Alighieri--
Nu, Gabriele D'Annunzio, poetul meu preferat.
Poetul tau a scris ceva pentru Beatrice?
Nu-mi place.
Aici.
Ciudat, credeam ca ti-ar place un imn ichinat lui Beatrice.
Multumesc. La revedere.
- Hei, Frumoasa adormita... - Buna seara.
Buna seara. Serveste-l pe maresal e de-al casei, si toarna-mi si mie.
Multumesc.
Nepoata ta devine tot mai frumoasa.
Daca ai sti ce greu imi este sa o tin in frau.
Tinerii din ziua de azi nu mai sunt ce-au fost odata, Donna Rosa
Au de toate si vor pana si luna.
Imi amintesc de sarmana mea mama. Tremuram de fiecare data cand vorbea.
- Adevarat... - Da
Noapte buna, matusa. Noapte buna, maresale.
Noapte buna, frumoaso, noapte buna.
Este cu adevarat draguta.
Gasiti-va o persoana decenta, cineva care nu e communist.
Daca Neruda nu crede in Dumnezeu, de ce ar crede Dumnezeu in Neruda?
Ce fel de martor ar fi?
Dumnezeu nu a spus niciodata ca un comunist nu poate fi martor la nunta.
Atunci nu ma mai insor.
Te intereseaza mai mult Neruda ca martor, decat eu ca sotie.
Draga...
Neruda este catolic.
Stiu ca e catolic.
In Rusia, communistii mananca copii. Cum poate fi el catolic?
Nu pare genul.
Da, dar Neruda are o nevasta draguta.
Imbatraneste si nu are copii. Cum iti explici asta?
Deci ceea ce spui este ca, Don Pablo si-a mancat copiii?
Cine stie?
- Ei, hai... - Oricum, raspunsul meu este nu,
de dragul tau, de asemenea.
El l-a inspirat pe mire sa scrie chestiile alea murdare cu...
...Goala...
E doar o poezie.
Ca sa nu mai vorbesc de restul.
Nu merita sa fie martor la fericirea ta.
Ea ar spune:
''L-am rugat pe Isus sa ma lase sa traiesc cat sa-mi vad fiul ca are o slujba...
o nevasta si un fiu in brate.''
Din pacate, n-a avut parte...
pentru ca atunci cand Domnul a chemat-o la El...
n-avea nici macar o slujba.
Astazi, din Rai, sarmana mea sotie va vedea ca a facut-o fericita...
caci cel putin, are o nevasta si o slujba.
Chiar daca nu-i chiar slujba care si-ar fi dorit-o pentru el...
Toate cele bune! Bravo, tata!
Noroc!
Ce faci, bei vin?
Imi pare rau tovarase, am uitat. Asta a venit pentru dvs.
Multumesc.
Potem pleca?
Da, avem nevoie de o saptamana pentru autorizatie.
Oh, sunt atat de fericita nu pot sa cred...
- Vesti bune? - Pentru insuratei!
Cu o inima casta...
Cu ochii limpezi...
Sarbatoresc frumusetea ta...
tinandu-mi sangele in frau ca sa nu se reverse peste linia
Conturului tau
ca sa te poti intinde in oda mea ca intr-un taram de paduri, sau intr-un val:
in solul fertil aromat sau in muzica marii.
Acum...
As vrea sa toastez pentru prietenul meu...
Mario...
si sa imi exprim bucuria de a participa, atat de putin cat am putut ...
la fericirea lui.
Noroc!
Si in final, as vrea sa va spun ca in aceasta zi deosebita...
Am primit vesti minunate.
Ordinul de arestare...
ne-a fost revocat...
asa ca Matilde si cu mine, putem acum...
sa ne intoarcem in patria noastra pe care o iubim atat:
Chile.
Nu, Don Pablo.
Dar vei ramane fara lucru maine.
Nu, nu vreau nimic.
Imi vei lipsi, Mario.
Imi va fi dor.
Dar imi vei scrie?
Desigur.
Lucrurile se schimba mereu in patria mea.
Astazi ma lasa sa ma intorc.
Maine se va intampla altceva si voi fi nevoit sa plec din nou.
Voi lasa niste lucruri aici, oricum...
daca poti sa ai grija de ele pentru mine.
Am sa te anunt unde sa le trimiti.
Poate ca am sa le aduc chiar eu in Chile.
Ar fi minunat.
Trebuie sa iei asta cu tine?
Da.
Multumesc.
Am descoperit un alt poet care a scris despre Beatrice...
se numeste D'Annunzio.
- Stiai asta? - Da.
Deci puteai scrie si tu unul.
- La revedere, Mario. - La revedere.
..Ceea ce a inceput domnul Di Cosimo pe insula aceasta
este un semn al civilizatiei si modernitatii.
Gata cu vapoarele care aduc apa,
de pe continent pe insula.
Candidatul nostru,
ne va conduce pe toti pe o noua cale.
Votati Di Cosimo...
Asta e pentru tine. Votati Di Cosimo.
Ne-au promis apa curenta pe insula si acum 2 ani.
Acum 2 ani nu va promitea Di Cosimo.
Ceea ce scrie pe hartia aia este un juramant, nu o promisiune.
Un juramant, si Dumnezeu mi-e martor.
Hei, Mario!
Nu esti interesat de ceea ce spun?
Votez cu communistii.
Ce?
Votez cu communistii.
Am auzit ca esti complet nebun dupa poezie.
Am auzit ca il concurezi pe Pablo Neruda.
Dar tine minte,poetii pot face mult rau oamenilor.
- Cat costa scoicile astea? - 300 de lire pentru tine.
Pentru pretul asta trebuie sa-mi garantezi ca e cite o perla in fiecare.
- Fa-mi un pret bun. - Bine, iti fac o reducere, in regula?
- Bine, multumesc. - Bine.
Pescarii sunt oricum destul de exploatati.
Ti-a spus 300 de lire. De ce sa-ti faca reducere?
Nu vreau sa exploatez pe nimeni. La revedere.
De ce nu-ti vezi de traba ta?
Vroiam sa fiu de ajutor.
- Ce-i? - Uita-te la asta.
Este in Rusia, sa dea un premiu.
In Rusia? Daca a trcut oceanul, poate ne face o vizita.
E un om foarte ocupat, Mario!
Trebuie sa-i intalneasca pe oamenii pe care nu i-a vazut in exil.
Si e atat de iubit in Chile.
Nu va avea timp sa vina aici.
E un film bun.
- Tanarul poet, Milovan... - Perkovic.
Premiat pentru poezie de catre maestru.
- Pot sa o pastrez? - Nu, nu poti.
O pun aici landga celelalte.
...dar poti sa te uiti oricand vrei.
Votati Di Cosimo.
Candidatul promite sa ne conduca pe un nou drum!
Votati Di Cosimo! Pentru un nou mod de viata!
Pentru binele insulei noastre!
Tipul ala a venit pe aici?
- Cine? - Di Cosimo.
Da.
Chiar? De ce zambesti?
Di Cosimo ne-a dat o avere pe un platou de argint.
Zau?
20 de familii vor lucra aici la conducta de apa.
Di Cosimo ne-a intrebat daca putem sa le asiguram 2 mese pe zi.
Si nu putem.
I-am spus ca putem. Vor sta aici 2 ani.
- Fara sa ma intrebati pe mine? - Pune-o si pe asta la socoteala.
Bani.
Numai la bani iti sta capul.
Unde punem 20 de familii?
Vom face 2 sau 3 ture daca trebuie!
Faceti ce vreti.
Nu, facem cum vrem.
Esti pregatit sa lucrezi in bucatarie, domnule sot?
- In bucatarie? - Da.
Da.
Tomate,
maruntaie rosii,
sori proaspeti.
Anghinare,
imbracata ca razboinicii,
Si lustruita ca pomegranate.
Usturoi,
pretios ivoriu.
Un toast pentru Beatrice, cea mai draguta fata din oras!
Ah, trebuie sa o asasinam...
...sa-i infigem cutitul in pulpa ei vie.
Uite!
- Ce zice? - E in Paris.
''Pentru ca am iubit cu adevarat Italia...
unde am dus o viata fericita complet izolat...
si printre cei mai simpli oameni din lume.''
''Ce anume va face nostalgic?''
''Nostalgia este o emotie pe care o pot simti numai pentru tara mea...
dar nu voi uita niciodata...
plimbarile mele pe plaja si printre stanci...
unde cresc plante minuscule si flori...
ca intr-o gradina uriasa.''
Mai departe.
Asta-i.
- Oh, atat. - Nici nu ne aminteste macar.
De ce ne-ar aminti intr-un interviu?
E un poet. Poetii vorbesc despre natura...
nu despre oamenii pe care i-au intalnit.
Pasarea care a mancat musculitele!
Pariez ca nu mai tine minte nici cum aratam.
Habar n-ai ce vorbesti...
Ziua din ajunul alegerilor
...de alegerile din 7 iulie
depinde viitorul pamantului nostru.
De aceea, mergeti la vot maine.
Orasele italiene unde comertul si industria, profesiile si slujele s-au inmultit,
au avut intalniri democratice in timpul campaniei electorale
pentru a fi auzite opiniile fiecaruia.
Daca aveti indoieli, rezolvati-le cu votul vostru.
Daca aveti convingeri, afirmati-le cu buletinul de vot.
Exista o singura data: Iulie 7th.
Crestin-Democratii au fost victoriosi in toate regiunile.
Presedintele partidului si-a exprimat satisfactia.
Satisfactia!
N-au facut nimic.
Ce? Au castigat in toate regiunile din Italia.
Nu pot face nimic cu cateva voturi!
No sa le mearga cu excrocheria asta!
Au castigat o lupta, nu razboiul.
Deci noi vom castiga razboiul?
Cine altcineva?
Dar trebuie sa luptam, si vom lupta!
E unicul mod in care ne vom rupe lanturile
si ne vom elibera!
Da, dar aici...
Ne-am rupt lanturile...
Ce sa mai facem?
Daca Don Pablo te-ar auzi, n-ar fi de acord cu tine.
Don Pablo. Don Pablo nu ma poate auzi.
Cine stie unde este, ce face?
Ce-i cu mutrele astea lungi?
Domnule Di Cosimo, asta e o tragedie pentru noi.
Contam pe acei 2 ani de munca.
Ne-am facut planuri, sa scapam de datorii.
Stiu, Donna Rosa..
e pacat sa lasam treba pe jumatate facuta...
dar speram sa continuam in curand.
Curand? Cand?
Nu stiu.
Depinde.
Dar va asigur ca nu peste mult timp.
Oricum, de-abia astept sa-ti gust prajiturile.
De ce depinde?
Problemele companiei sunt foarte complicate.
Nu stiu prea multe despre problemele companiei...
dar tampit nu sunt.
Stiam cu totii ca odata ce vei fi ales...
lucrarile se vor opri.
Adevarat.
Are sange fierbinte sotiorul.
Daca Don Pablo ar fi fost aici...
poate ca alegerile ar fi mers mai bine.
Mario, trebuie sa-ti spun ceva.
Sunt gravida.
- Adevarat? - Da.
- Sincer, esti gravida? - Da.
Trebuie sa plecam de aici.
Nimeni nu ne intelege aici. Sunt toti prea ignoranti.
Vom merge in Chile, asa ca Pablito va creste acolo, va respira poezie.
Pablito?
Da, Pablito.
Nu-ti place?
Dupa Neruda. Va fi un semn bun pentru fiul nostru.
- Mario? - Nu. E in fata.
Oh, e in fata...
Mario, tu esti? A venit o scrisoare din Chile.
Pune-mi-o in buzunar, te rog.
- Deschide-o! - Asteapta..- "Mario Ruoppolo".
E prima scrisoare pe care am primit-o vreodata.
''Santiago, 15 Octombrie, 1953.
Stimate domn...
Va rog sa-mi trimiteti...
unele obiecte apartinand...
domnului Pablo Neruda...
se gasesc in casa unde a locuit...
in timpul...
sederii in Italia.
La adresa...
si o lista a...
obiectelor mentionate.
Secretarul... secretaru... lui Pablo Neruda.''
Si pentru tine?
Nici un cuvant, nici un salut, si a plecat de mai bine de un an.
Ti-am spus eu, pasarea a mancat musculitele!
Oamenii sunt draguti numai cand se pot folosi de tine.
Nu ma mai lua cu ''pasarea care....''
Folositor la ce? Ce am facut eu pentru omul asta?
De fapt, eu am fost mereu acela...
care se ruga, ''Don Pablo, vreti sa vedeti metafora asta?''
''Don Pablo, imi cititi un poem?''
si cel care il necajea. Si tu spui ca eram folositor.
Ce am facut eu?
Desi stia ca nu sunt un poet bun.
Stia, intelegi?
Dar m-a tratat ca pe un prieten...
...tot timpul. M-a tratat ca pe un frate.
Nu-i adevarat ca nu esti bun.
Si nu-l numesc Pablito.
Ce are copilul de-a face cu asta?
De ce, crezi ca sunt un poet?
Sunt eu un poet? Am scris eu vreodata ceva, o poezie?
Nu, Mario, dar...
Atunci ''Nu, Mario'' nimic, recunoaste.
De ce si-ar fi adus aminte de mine?
Ca poet, nu sunt bun.
Ca postas... Cu greu si-ar aminti un...
postas care i-a dus scrisorile cat timp a fost in Italia.
Ca pe un comunist?
Nici macar atat. N-am prea fost...
Cred ca e...
chiar normal ca el...
Bine, in regula.
Miine ne ducem acolo si trimitem lucrurile.
Le-am spus ca sunt aici cu un prieten care vrea sa ii salute...
si sa spuna ceva frumos despre aceasta tara frumoasa care ma gazduieste.
- Nu. - Da.
Buna dimineata.
Nu, acolo.
Buna dimineata.
Ceva frumos despre insula?
Da, una dintre minunile insulei.
Beatrice Russo
- Da, foarte bine. - Bine.
Esti sigur ca functioneaza si afara?
Daca functioneaza inauntru, o sa functioneze si afara.
- Aici functioneaza. - Da.
Unu, doi, trei. Lumina rosie e aprinsa?
Da, e aprinsa.
Unu. Numarul unu.
Valurile de la Cala di Sotto.
Cele mici.
Mai departe!
Numarul doi.
Valuri. Cele mari.
Mai departe!
Numarul trei.
Vantul printre stanci.
Numarul patru.
Vantul printre tufisuri.
Numarul cinci.
Plasele triste ale tatalui meu.
Numarul sase.
- Ajunge? - Clopotul bisericii...
cu preot.
E minunat.
N-am realizat niciodata ca e asa de minunat.
Numarul sapte.
Cer instelat de asupra insulei.
Numarul opt.
Bataile de inima ale lui Pablito.
- Va auzi totul! - Zau?
Se aude!
Se aude inima lui Pablito!
Nu-l numesc Pablito.
Cinci ani mai tarziu...
Aa... dar eu nu sunt in poza...
Si tu cine esti?
Vino in coa', Pablito!
Pablito, hai aici!
Pablito nu l-a vazut niciodata.
S-a nascut cateva zile mai tarziu.
La inceput, a fost greu fara el,
dar acum e mai bine.
Apropo, asta e ceva ce a facut pentru dvs.
Trebuia sa o trimit,
Dar am pastrat-o.
O ascult tot timpul.
Draga Don Pablo...
sunt Mario.
sper ca nu m-ai uitat.
Oricum...
iti amintesti ca m-ai rugat odata sa spun ceva...
frumos despre insula prietenilor tai...
si nu ma puteam gandi la nimic?
Acum...
...acum stiu.
Asa ca vreau sa trimit banda asta...
pe care, daca vrei, poti sa o pui prietenilor tai.
Daca nu, poti sa o asculti tu.
Si-ti vei aminti de mine...
si de Italia.
Cand ai plecat...
Am crezut ca ai luat cu tine toate lucrurile frumoase.
Dar acum...
acum imi dau seama...
ca ai lasat ceva in urma pentru mine.
Vreau sa-ti spun de asemenea ca am scris un poem...
dar nu-l poti auzi fiindca sunt stanjenit.
Se numeste ''Cantec pentru Pablo Neruda.''
Chiar daca este despre mare...
iti este dedicat.
Daca n-ai fi intrat in viata mea, nu l-as fi scris niciodata.
Am fost invitat sa-l citesc in public.
Si cu toate ca stiu ca vocea imi va tremura, voi fi fericit.
Si-i vei auzi pe oameni aplaudand cand iti aud numele.
Tovarasi!
Este aici tovarasul Mario Ruoppolo,
care va citi un poem
dedicat...
marelui poet cunoscut tuturor sub numele...
Pablo Neruda.
Tovarasi! Tovarasi!
Il invitam pe Mario Ruoppolo pe platforma...
Auzi?
Hurrah!
Este Mario Ruoppolo, lasati-l sa treaca. Lasati-ne sa trecem.
Scuza-ma!
Trebuie sa ajungem la platforma.
El este Mario Ruoppolo!
Mario?
- Mario? - Tovarasi! - Mario, unde esti?
Mario? Mario Ruoppolo!
Tovarasi, pastrati calmul!
Pentru prietenul nostru Massimo